Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 5105/2003. számú ügyben

Előadó: Dr. Kunné dr. Simonyi Anna

Az eljárás megindulása:
A panaszosok a birtokháborítási ügyükben hozott végrehajtási bírságot kiszabó első- és másodfokú határozatot sérelmezték, vitatva a Bp. XV. kerületi önkormányzat jegyzőjének és a Fővárosi Közigazgatási Hivatal eljárásának a törvényességét.
Figyelemmel arra, hogy a beadványban írtak a jogállamiságból fakadó jogbiztonság alkotmányos elvének érvényesülésével, valamint a jogorvoslathoz fűződő alkotmányos joggal összefüggő visszásság gyanújára engedtek következtetni, az ügyben vizsgálatot indítottam. A vizsgálat megindításával egyidejűleg, az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 18. § (3) bekezdése alapján előzetes vizsgálatra, valamint arra kértem fel a Fővárosi Közigazgatási Hivatal vezetőjét, hogy amennyiben a panasz megalapozott, tegye meg a szükséges intézkedéseket.

Érintett alkotmányos jogok:
Alkotmány 2. § (1): A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
Alkotmány 13. § (1): A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.

A megállapított tényállás:
A panaszhoz csatolt iratokból az állapítható meg, hogy panaszosokat szomszédjaik kérelmére a XV. kerületi jegyző, mint az első fokú birtokvédelmi hatóság a 27.102/2002. sz. határozatával meghatározott tevékenységektől tiltotta el (nem akadályozhatják, vagy zavarhatják a pince birtoklásában, illetve használatában a szomszédot), továbbá úgy rendelkezett, hogy a szomszédos ingatlanhoz tartozó pincehelyiség válaszfalán lévő nyílást falazzák be. A birtokvédelmi hatóság eltiltotta panaszosokat attól is, hogy a kérelmezők telekhatárvonalán azok engedélye, vagy hozzájárulása nélkül kerítést létesítsenek, illetve a megkezdett kerítésépítési munkákat folytassák.
A beadvány szerint végrehajtási eljárás volt folyamatban a panaszosokkal szemben, amelynek során a hatóságok nem tisztázták, hogy bár valóban létesítettek a két ingatlan között - újólag - kerítést, azt nem a birtokvédelmet kérő telekhatárán, hanem a panaszosok saját ingatlanukon helyezték el.
A panaszosok álláspontja az, hogy a jegyzőnek a birtokvédelmi ügyben hozott, végrehajtható határozatában foglalt kötelezését teljesítették, ezért a velük szemben kiszabott végrehajtási bírságokat jogtalannak tartják. 

A vizsgálat megállapításai:
Az országgyűlési biztosokhoz nagy számban érkeznek olyan panaszok, amelyekben a telekhatáron húzódó kerítések létesítése miatti viták feloldásához kérik a biztosok segítségét.
A Ptk. anyagi jogi szabályai alkalmazásával kapcsolatban az egységes bírói joggyakorlat kialakítása érdekében számos egyedi döntés és több PK. ad iránymutatást, amelyekre a közigazgatási eljárás keretében eljáró jegyzőnek is tekintettel kell lennie.
A Ptk. 103. § (1) bekezdése rögzíti, hogy ha a földeket kerítés (sövény) vagy mezsgye választja el egymástól, ennek használatára a szomszédok közösen jogosultak. A hivatkozott jogszabályhelyhez fűzött kommentár szerint a „földeket egymástól nem csak épített kerítés, de természetes sövény, mezsgye is elválaszthatja, amelynek használatára a szomszédok közösen jogosultak, de a fenntartás költségei is közösen terheli őket. A költségek mikénti viseléséről rendelkezik a (2) bekezdés. A fenntartás költségei a szomszédokat olyan arányban terheli, amilyen arányban őket a jogszabály a kerítés létesítésére kötelezi. Ha viszont a jogszabály erről nem rendelkezik, a költség-megosztás a határolt földhosszúság arányában történik. Korábban a 2/1986. (II. 27.) ÉVM rendelettel közzétett Országos Építésügyi Szabályzat rendelkezett a kerítés létesítésével kapcsolatos teendőkről és kötelezettségekről. Jelenleg a 253/1997. (XII. 20.) Korm. rendelet tartalmazza azokat a szabályokat, hogy melyik szomszédnak milyen mértékben kell a kerítés létesítését finanszíroznia. Nincs akadálya annak, hogy e szabályoktól eltérően állapodjanak meg a szomszédok a kerítés létesítésében, sőt annak sincs, hogy a szomszéd a saját telkén másik, új kerítést létesítsen. Ez esetben is irányadó azonban az általános szomszédjogi szabály: a kerítést úgy kell létesíteni, hogy ezzel a szomszédot szükségtelenül használati jogának gyakorlásában ne akadályozzák. A kerítést általában oda kell helyezni, ahol az ingatlan-nyilvántartási térkép szerint a határvonal húzódik. A gyakorlatban természetesen a kerítés létesítésével kapcsolatos számtalan jogi probléma merül fel. Annak a kérdésnek az eldöntése, hogy ki és milyen mértékben köteles a kerítés létesítésére, lényegesen egyszerűbb, mint annak vizsgálata, hogy a kerítés miért nem az ingatlan-nyilvántartási térkép szerinti határvonalon húzódik. Számos olyan per indul, amelyben a felperes a kerítés áthelyezésére kéri kötelezni az alperest azzal az indokolással, hogy a kerítés nem a megfelelő helyen épült. A bíróság ilyen esetekben azt vizsgálja, hogy az eltérésnek mi az oka. Kiindulási alap, hogy a kerítésnek az ingatlan-nyilvántartási térkép szerinti határvonalon kell állnia. Eltérésre adhat azonban alapot, ha az ingatlan-nyilvántartási térkép hibás és ezért kijavításra szorul. Ezek a perek általában az ingatlan-nyilvántartási bejegyzés kiigazítására irányulnak”.
A Legfelsőbb Bíróság Polgári Kollégiumának 265. számú állásfoglalása rendelkezik azokról az esetekről, amikor vitássá válik a szomszédos földterületek közötti határvonal természetbeni helye. Ennek értelmében, „ha az ingatlan-nyilvántartási térképen ábrázolt és a valóságos tulajdoni viszonyoknak egyébként megfelelő határvonal a természetben csak az úgynevezett földmérési hibahatáron (megengedett eltérésen) belül tűzhető ki, a bíróságnak meg kell állapítani a határvonal helyét és ennek megfelelően kell rendezni a felek birtoklási viszonyait. Bírósági döntésnek azonban csak akkor van helye, ha a földhivatali eljárásban a sérelem nem orvosolható, illetőleg az orvoslást eredménytelenül kísérelték meg”. Jelen esetben a jegyző által kirendelt földmérő szakértő a kérdéses kerítés helyének egy szakaszát ebbe a „hibahatáron” belüli sávba, de az építtetők telkére helyezte. Álláspontom szerint a konkrét esetben, figyelembe véve az említett – már kiforrott - bírósági gyakorlatot is, a hibahatárra hivatkozni nem lehetett volna, hiszen itt a két ingatlan közötti határvonal pontosan megállapítható. 
A Ptk. kommentárja szerint: „A két szomszédot elválasztó kerítés vonatkozásában tehát az alábbi esetek lehetségesek:
1. a szomszédos ingatlanokat sövény, mezsgye választja el (a Ptk. 103. §-a szabályozza)
2. kerítés létesült az ingatlan-nyilvántartási térkép szerinti határvonalon (ez esetben az építésügyi szabályok irányadóak)
3. a kerítés nem az ingatlan-nyilvántartási térkép szerinti határvonalon áll:
a) a térkép kiigazítását lehet kérni a földhivatali eljárásban történt térképezési hiba miatt
b) az ingatlan határvonalának módosítását, a térkép kiigazítását lehet kérni elbirtoklás jogcímén, ha annak törvényes feltételei fennállnak”.
A Ptk. 115. §-ához fűzött kommentár szerint tulajdonjogi kereset nemcsak a visszaadásra irányulhat, hanem a jogellenes beavatkozás, illetve behatás megszüntetésére is. A jogirodalom ezt a per-fajtát a tulajdon háborítatlanságát védő pernek is szokta nevezni. A dolog visszaadására irányuló kereset esetén a bíróság mindig konkrét cselekvésre kötelezi az alperest, tehát például arra, hogy a dolgot adja a felperes birtokába. Ezzel szemben a tulajdonjog háborítatlanságát védő per esetén, a bíróság negatív magatartásra kötelezi az alperest, vagyis arra, hogy valamilyen tevékenységtől tartózkodjon, valamilyen megkezdett tevékenységet hagyjon abba.
A Ptk-ban szabályozott birtokvédelem és a szomszédjog közötti határvonal nehezen húzható meg, hiszen a védett érdekek hasonlóak. A birtokost a birtokvédelem – egy kivétellel – mindenkivel szemben megilleti, nem köthető feltételhez. A tényleges birtokállapot mindenkor védelemben részesül. A birtokvédelem tekintetében a zavarás fogalma minden olyan zavarásra kiterjeszthető, amely a közfelfogás szerint alkalmas arra, hogy a nyugalmas birtoklást veszélyeztesse. A Legfelsőbb Bíróság Polgári Kollégiuma 3. sz. állásfoglalásának összegzése, bár az két ingatlan közötti határra telepített növényzettel megvalósított birtokháborítással kapcsolatos, a jelen ügyben is különösen figyelemre méltó. Eszerint  a „szomszédos ingatlanon - különösen a közös határvonal közelében - levő növényzet zavaró, károsító hatása miatt a növényzet eltávolítása iránt indított perben mindenkor azt kell vizsgálni, hogy a növényzet szükségtelenül zavarja-e a szomszédot ingatlana birtoklásában, okoz-e kárt, vagy fennáll-e a károsodás veszélye. A növényzet zavaró - leggyakrabban árnyékoló, ritkábban kilátást elvonó - hatása miatt indított perekben, amelyekben a szomszéd rendszerint a növényzet kivágását, eltávolítását igényli, az érintett tulajdonosoknak (egyéb használóknak) az ingatlan birtoklásához és használatához fűződő érdekeik egybevetésével, a körülmények gondos mérlegelésével kell a jogvitát eldönteni, figyelemmel arra is, hogy a szomszédoknak egymás közötti kapcsolatukban a jóhiszeműség és a tisztesség követelményeinek megfelelően kölcsönösen együttműködve kell eljárniuk. Ezért jelentőséget kell tulajdonítani annak is, hogy a szomszéd olyan időben tiltakozott-e az ültetés ellen - feltéve, ha a várható érdeksérelmet felismerhette -, amikor az áttelepítés még nem járt volna aránytalan költséggel. A kölcsönös érdekek mérlegelése mellett tekintettel kell lenni az ingatlan fekvésére, valamint a környezetvédelem szempontjaira is”.
A Fővárosi Közigazgatási Hivatal vezetőjének válaszából kitűnik, hogy panaszosok fellebbezéseit elbírálva  a birtokháborítási eljárásban hozott végrehajtási bírságot kiszabó határozatokat a másodfokú hatóság rendre megsemmisítette megalapozatlanság miatt, mert az első fokú birtokvédelmi hatóság nem tisztázta teljes körűen a tényállást. A panaszosok beadványában előadott azon állítás, hogy máshol létesítettek kerítést, mint ahol a hatóság megtiltotta, a végrehajtási eljárásban olyan körülményként értékelhető, amelynek vizsgálata elengedhetetlen. Erre az álláspontra jutott egyébként - helyesen - a közigazgatási hivatal is, hiszen a panasszal érintett, végrehajtási bírságot kiszabó első fokú határozat elleni fellebbezést elutasító döntését hivatalból visszavonta, és mindkét - az új eljárást elrendelő - határozata indokolásában rámutatott arra, hogy „azon tény, hogy a kerítés a telekhatáron, vagy attól távolabb épült, a kötelezettség teljesítése szempontjából alapvető jelentőségű”. Az új eljárás során a jegyző szakértőt rendelt ki a másodfokú határozatban foglalt iránymutatásnak megfelelően. A szakértői vélemény szerint a „mérési eredmények alapján megállapítható, hogy a vitatott (új) kerítés (…) a hibahatáron belül a jogi határvonalon, illetve attól befelé, a 86930 hrsz. területén (…) részben attól eltérően épült meg.  (…) a kérdéses kerítés még nagyobb mértékben belül van a jogi határon az 1003 és 84 pontok közötti szakaszon. Ez az eltérés azonban csak elvi jelentőségű, mivel nem haladja meg a szakmai szabályzatok megengedett hibahatárának értékét, tehát a kerítést e nélkül is a telken belülinek kell tekinteni ezen a szakaszon”.  Ebből a szakvéleményből ítélte meg úgy a hatóság, hogy az eredeti határozatban foglaltakat nem teljesítették a kötelezettek - megjegyzem, nem a jogi telekhatár kijelölése volt a szakértő feladata, hanem a vitatott kerítés pontos helyének megállapítása -, és a megismételt eljárásban ismételten végrehajtási bírsággal sújtották a panaszosokat. (Megjegyzem, hogy ezt a határozatot, hasonlóan a másodfokú, megsemmisítő határozatokhoz, a panasz hivatalomhoz benyújtását követően hozta a hatóság). Az újabb végrehajtási bírságot kiszabó határozat elleni fellebbezésről nincs tudomásom.
A hivatalba érkezett birtokvédelmi eljárásokkal kapcsolatos panaszok alapján (OBH 3442/2003. sz., OBH 1001/2004. sz., OBH 2098/2004. sz.) arra a megállapításra jutottam, hogy a birtokvédelmi hatóságok a tényállás tisztázási kötelezettségüket rendre hiányosan teljesítik, az építésügyi jogszabályok (OTÉK kerítés létesítésére irányadó előírásai) helyes alkalmazásához társhatóságaikat nem vonják be eljárásuk során. Ezért fordulhatott elő a panaszolt ügyben is, hogy egy egyébként az építésügyi rendelkezések szerint engedély nélkül létesíthető kerítés elhelyezésekor nem vizsgálta a hatóság, hogy csak a közös telekhatáron, vagy bárhol a két ingatlan között elhelyezett kerítés megvalósítja-e a birtokháborítást, annak léte károsító hatású-e a szomszédos ingatlanon álló épületre.
A vizsgált ügyben a jegyző azt tiltotta meg a panaszosoknak, hogy a szomszéddal közös telekhatáron létesítsenek (illetve csak a szomszédos ingatlan tulajdonosának beleegyezésével építhet) kerítést. A panaszosok szomszédjának kérelmére indult eljárásban hozott határozat tartalmát nem vizsgálhatom, hiszen a birtokháborítási ügyben hozott jegyzői határozatot csak a bíróság vizsgálhatja felül. A végrehajtási eljárás alapjául szolgáló közigazgatási döntést a kötelezettek (a panaszosok) perben támadták meg, azonban a bíróság a kerítés kérdésével nem foglalkozott, mert a kereset erre a kérdésre nem terjedt ki. A rendelkezésre álló adatok alapján megállapítható, hogy a jegyző eljárása során nem vizsgálta meg, hogy a két ingatlan között bárhol létesített kerítés okoz-e  zavaró, illetve károsító hatást a birtokvédelmet kérő ingatlanán. Ennek a kérdésnek a vizsgálata azonban nem egy végrehajtási eljárásban történhet, hanem egy esetleges új kérelem alapján lefolytatott új eljárásban.
Jelen esetben, de általában a birtokvédelmi határozatok végrehajtásának elmulasztása miatt benyújtott kérelmek esetében a jegyzőnek elsősorban azt kell vizsgálnia, hogy határozatát valóban nem hajtotta-e végre a kötelezett. Ez a gyakorlatban többnyire úgy történik, hogy a sérelmet szenvedő két tanú aláírásával igazolja a végrehajtás elmaradását. Ritkábban tart a hatóság helyszíni szemlét, s még ritkábban vesz igénybe szakértőt, illetőleg tisztázza a végrehajtást az érdekelt felek közötti tárgyalás tartásával. A vizsgált ügyben még mindig kétségesnek tartom a határozat végrehajtása vizsgálatához szükséges tényállás tisztázásának megalapozottságát, különös tekintettel a szakértői véleményben foglaltakra.
Megállapítottam, hogy a jegyző eljárása a jogbiztonsággal és az azzal szervesen összefüggő tisztességes eljárás követelményével kapcsolatban visszásságot okozott.

Kezdeményezés:
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 21. § (1) bekezdése alapján a megállapított visszásság megszűntetése érdekében felkérem a Bp. XV. kerületi Önkormányzat jegyzőjét arra, fontolja meg, hogy valóban helye van-e egy olyan végrehajtási eljárásnak, amely az általam is felvetett eljárási hibákkal rendelkező határozaton alapul.

Budapest, 2004. június 17.

Lenkovics Barnabás sk.

Melléklet: az érintett jogszabályok.

1957. évi IV törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól (Áe.)
26. § (1) A közigazgatási szerv köteles a határozathozatalhoz szükséges tényállást tisztázni. Ha ehhez a rendelkezésre álló adatok nem elegendőek, hivatalból vagy kérelemre bizonyítási eljárást folytat le. (2) A közigazgatási szerv által hivatalosan ismert és a köztudomású tényeket nem kell bizonyítani. (3) Bizonyítási eszközök különösen: az ügyfél nyilatkozata, az irat, a tanúvallomás, a szemle és a szakértői vélemény. (4) A közigazgatási szerv a bizonyítékokat egyenként és összességükben értékeli, és az ezen alapuló meggyőződése szerint állapítja meg a tényállást.
82. § (1) A végrehajtás módjáról a végrehajtást foganatosító közigazgatási szerv határoz. Így a) a meghatározott cselekményt a kötelezett költségére és veszélyére elvégeztetheti, vagy feljogosíthatja a jogosultat, hogy a meghatározott cselekményt a kötelezett költségére és veszélyére elvégezze, illetőleg mással elvégeztesse; mindezekben az esetekben a kötelezettet az előreláthatólag felmerülő költség előlegezésére kötelezheti; b) a jogosult kívánságára a kötelezettet a szolgáltatás pénzegyenértékének megfizetésére kötelezheti; c) a kötelezettel szemben bírságot szabhat ki, amelynek összege százezer forintig terjedhet; (3) Ha a kötelezett a bírságot kiszabó határozatban közölt határidő alatt nem teljesítette kötelezettségét, a bírság ismételten kiszabható.
83. § (1) A közigazgatási szerv a 82. §-ban felsoroltak közül azt az intézkedést köteles megtenni, amely - az ügy körülményeit figyelembe véve - a leghatékonyabban biztosítja a kötelezettség teljesítését. (2) A közigazgatási szerv a 82. § szerinti intézkedéseket határozattal rendeli el. A költség viselésére, továbbá a pénzegyenérték és a bírság megfizetésére kötelező határozat ellen fellebbezni lehet.

1959. évi IV. törvény a polgári törvénykönyvről (Ptk.)
98. § A tulajdonost megilleti a birtoklás joga és a birtokvédelem.
100. § A tulajdonos a dolog használata során köteles tartózkodni minden olyan magatartástól, amellyel másokat, különösen szomszédait szükségtelenül zavarná, vagy amellyel jogaik gyakorlását veszélyeztetné.
103. § (1) Ha a földeket kerítés (sövény) vagy mezsgye választja el egymástól, ennek használatára a szomszédok közösen jogosultak. (2) A fenntartással járó költségek a szomszédokat olyan arányban terhelik, amilyen arányban őket a jogszabály a kerítés létesítésére kötelezi. Ha jogszabály erről nem rendelkezik, a költségek őket a határolt földhosszúság arányában terhelik.
115. § (1) A tulajdonjogi igények nem évülnek el. (2) A tulajdonos a birtokvédelem szabályai szerint önhatalommal is kizárhat vagy elháríthat minden olyan jogellenes beavatkozást vagy behatást, amely tulajdonjogának gyakorlását akadályozza, korlátozza vagy lehetetlenné teszi. (3) A tulajdonos követelheti a jogellenes beavatkozás vagy behatás megszüntetését, ha pedig a dolog a birtokából kikerült, követelheti a visszaadását.
188. § (1) Ha a birtokost birtokától jogalap nélkül megfosztják, vagy birtoklásában zavarják (tilos önhatalom), birtokvédelem illeti meg. (2) A birtokost a birtokvédelem mindenkivel szemben megilleti, annak a kivételével, akitől a birtokot tilos önhatalommal szerezte meg.
191. § (1) Akit birtokától megfosztanak vagy birtoklásában zavarnak, a jegyzőtől egy éven belül kérheti az eredeti birtokállapot helyreállítását vagy a zavarás megszüntetését. (3) A jegyző az eredeti birtokállapotot helyreállítja, és a birtoksértőt e magatartásától eltiltja, kivéve ha nyilvánvaló, hogy az, aki birtokvédelemért folyamodott, nem jogosult a birtoklásra, illetőleg birtoklásának megzavarását tűrni volt köteles. Határozatot hozhat továbbá a jegyző a hasznok, károk és költségek kérdésében is. (4) A jegyző határozata ellen államigazgatási úton jogorvoslatnak helye nincs; a birtoklás kérdésében hozott határozatot három napon belül végre kell hajtani.
192. § (1) Az a fél, aki a jegyző határozatát sérelmesnek tartja, a határozat kézbesítésétől számított tizenöt napon belül a bíróságtól kérheti a határozat megváltoztatását.

1960. évi 11. tv a polgári törvénykönyv végrehajtásáról (Ptké.)
26. § (1) A birtokvita eldöntésére a községi, városi, fővárosi kerületi jegyző (a továbbiakban: jegyző) illetékes. (2) A jegyzőnek a birtoklás kérdésében hozott határozatát annak meghozatalától számított legkésőbb három napon belül végre kell hajtani akkor is, ha az érdekelt fél keresetet indított. A határozat végrehajtásáról a jegyző gondoskodik. 
27. § (1) A hasznok, károk és költségek kérdésében hozott határozat végrehajtása a birtokvitában eljáró jegyző székhelye szerint illetékes helyi bíróság (városi, fővárosi kerületi bíróság, a továbbiakban: helyi bíróság) hatáskörébe tartozik.
28. § (1) A jegyző határozatát meghozatala után haladéktalanul írásban közölni kell. (2) A határozatot sérelmesnek tartó fél az ellenérdekű fél ellen a határozat kézbesítésétől számított tizenöt napon belül indíthat keresetet. A határidő elmulasztása esetén igazolásnak van helye; az igazolás felől a bíróság dönt. (3) A keresetlevelet akár a jegyzőnél, akár e szerv székhelye szerint illetékes helyi bíróságnál be lehet nyújtani. A jegyző a keresetlevelet az ügyre vonatkozó iratokkal együtt három napon belül köteles a helyi bírósághoz áttenni. (4) Ha a keresetlevelet a helyi bíróságnál nyújtották be, a helyi bíróság az államigazgatási iratok beszerzése iránt intézkedik.

PK. 31. szám Ha a bíróság a jegyző előtti eljárás után indított birtokvédelmi perben a keresetet elutasítja, a határozat végrehajtásáról - a hasznok, károk és költségek kivételével - a jegyző gondoskodik, ha ellenben a keresetnek részben vagy egészben helyt ad, a végrehajtás a bíróság hatáskörébe tartozik.
PK. 265. szám Az ingatlan-nyilvántartási térképen ábrázolt határvonal természetbeni helyének meghatározása és a határvonallal kapcsolatos sérelmek orvoslása
I. Ha vitássá válik a szomszédos földrészletek közötti határvonal természetbeni helye, azt a bíróságnak az ingatlan-nyilvántartási térképen ábrázolt határvonalnak megfelelően kell meghatároznia.
II. Ha az ingatlan tulajdonosa az érvényben levő ingatlan-nyilvántartási térképen ábrázolt határvonalat tartja sérelmesnek, a szomszédos ingatlan tulajdonosa által el nem ismert igényét a bíróság előtt keresettel érvényesítheti. Bírósági döntésnek azonban csak akkor van helye, ha a földhivatali eljárásban a sérelem nem orvosolható, illetőleg az orvoslást eredménytelenül kísérelték meg.
III. Ha az ingatlan-nyilvántartási térképen ábrázolt és a valóságos tulajdoni viszonyoknak egyébként megfelelő határvonal a természetben csak az un. földmérési hibahatáron (megengedett eltérésen) belül tűzhető ki, a bíróságnak kell megállapítania a határvonal helyét és ennek megfelelően kell rendeznie a felek birtoklási viszonyait, megállapítva az esetleges birtokháborítás elkövetését is.

1997. évi LXXVIII. tv. az épített környezet alakításáról és védelméről (továbbiakban: Ét.)
34. § (1) Telekalakításhoz, építmény, építményrész, épületegyüttes megépítéséhez, átalakításához, bővítéséhez, felújításához, helyreállításához, korszerűsítéséhez, lebontásához, elmozdításához, illetve használatbavételéhez, fennmaradásához vagy a rendeltetésének megváltoztatásához (a továbbiakban együtt: építési munka) a jogszabályokban meghatározott esetekben az építésügyi hatóság engedélye szükséges. (2) Az építésügyi hatósági engedély feltételekhez köthető.
38. § (1) Építési munkát - ha jogszabály eltérően nem rendelkezik - csak a jogerős és végrehajtható építési engedélynek, továbbá a hozzá tartozó, jóváhagyott - engedélyezési záradékkal ellátott - terveknek és egyéb okiratoknak, valamint jogszabályban meghatározott esetekben az ezek alapján készített műszaki megvalósítási terveknek megfelelően szabad végezni.

253/1997. (XII. 20.) Korm. rendelet az országos településrendezési és építési követelményekről (OTÉK)
44. § (1) A telek határvonalain - eltérő jogszabályi rendelkezés hiányában - kerítés létesíthető. (2) Az építésügyi hatóság - településrendezési, közbiztonsági, köztisztasági, továbbá más közérdekből vagy a használat módja miatt - a telek határain kerítés építését elrendelheti, vagy megtilthatja. (3) A kerítésnek teljes egészében a saját telken kell állnia. Ha a kerítést a telek hátsó határvonalán az arra kötelezettek közösen létesítik, ettől eltérően is megállapodhatnak. (4) A kerítés kapuja a közterületre (kifelé) nem nyílhat. (5) A telek homlokvonalán álló kerítésen a közterület használatát veszélyeztető megoldást (pl. szögesdrótot) csak a gyalogjáró szintje felett legalább 2,00 m magasságban és a kerítés belső oldalán szabad alkalmazni. (6) A telek határvonalain létesíthető kerítés kialakítását - a helyi sajátosságokra is figyelemmel - a helyi építési szabályzat meghatározhatja. Ennek hiányában tömör kerítés csak legfeljebb 2,50 m magassággal létesíthető. Amennyiben a telek határvonalán támfal építése is szükséges, a kerítés magasságát a támfalhoz csatlakozó magasabb terepszinttől kell mérni. (7) Kerítés létesítésének elrendelése esetén a telek tulajdonosa (kezelője, használója) a telek homlokvonalán, továbbá - eltérő jogszabályi rendelkezés hiányában - az útról nézve a jobb oldali telekhatáron és a hátsó telekhatárnak ettől az oldaltól mért fele hosszán köteles megépíteni és fenntartani (3. ábra). (9) Oldalhatáron álló beépítésű területen kerítés létesítésének elrendelése esetén a tulajdonos (kezelő, használó) az oldalkerítés azon a telekhatáron köteles megépíteni és fenntartani, amelyhez az építési hely csatlakozik. Már kialakult beépítés esetén - a helyi szokásoknak megfelelően - az oldalkerítés megépítésének és fenntartásának kötelezettségét a helyi építési szabályzat ettől eltérően is meghatározhatja. (15) Elrendelés nélkül létesített kerítést annak tulajdonosa bármikor elbonthatja.

46/1997. (XII. 29.) KTM rendelet az egyes építményekkel, építési munkákkal és építési tevékenységekkel kapcsolatos építésügyi hatósági engedélyezési eljárásokról
1. § (1) A rendelet hatálya kiterjed minden - a (2) bekezdésben nem említett - építményre, építményrészre, épületegyüttesre (a továbbiakban együtt: építmény), - a telekalakítás kivételével - az Étv. 34. § (1) bekezdés szerinti építési munkára, továbbá a 9. §-ban meghatározott egyéb építési tevékenységre (a továbbiakban együtt: építési tevékenység), tekintet nélkül annak rendeltetésére, állandó vagy ideiglenes jellegére, továbbá anyagára, illetőleg építési módjára.